Bokmålsordboka
beleilig
adjective
singular | plural | ||
---|---|---|---|
masculine / feminine | neuter | definite form | |
beleilig | beleilig | beleilige | beleilige |
Pronunciation
belæiˊliEtymology
fra lavtysk ‘godt beliggende’Senses and Example Sentences
som passer godt med noens planer eller interesser, særlig ved å inntreffe på et gunstig tidspunkt;
velegnet;
til forskjell fra ubeleilig
Example
- vente på et beleilig øyeblikk;
- komme på et beleilig tidspunkt